Доброго ранку, леді та джентльмени!
Цей поїзд з Нью-Йорк Гренд Сентрал Стейшн...
продовжує рух.
Наступна зупинка в Нью-Кенеені, Коннектикут.
Нью-Кенеен, Коннектикут, наступна зупинка.
У випуску 141 "Фантастичної четвірки"...
опублікованому в листопаді 1973...
Рід Річардз змушений використовувати антиречовинну зброю проти свого сина...
якого Аннігілус перетворив у ходячу атомну бомбу.
Це типова ситуація для фантастичної четвірки...
бо вони не такі, як інші супергерої.
Вони скоріше як сім'я...
і чим більше у них сили, тим більше шкоди вони можуть заподіяти одне одному...
навіть не знаючи цього.
У цьому й сенс Фантастичної четвірки -
сім'я це ніби твоя особиста антиречовина.
Твоя сім'я - це порожнеча, з якої ти виникаєш, і місце, куди повертаєшся, коли помираєш.
І от у чому парадокс:
чим більше вона тебе затягує...
тим глибше ти у порожнечі.
Дилема, яку Достоєвський...
тут висвітлює...
охоплює саму суть християнських стосунків...
у сучасному світі.
Але це дилема, яка... Так, Ліббетс?
Достоєвський говорить, що бути християнином - це вибір...
ти мусиш обирати сам.
А оскільки ти не можеш обрати добро, бо це було б надто раціонально...
ти змушений обирати творити зло.
Це екзистенційне.
Дякую, Ліббетс. Такому висновку не заперечиш.
Але екзистенціалізм, як ти сказала...
Ліббетс? Гей.
Достоєвський. Мені він теж подобається.
І, знаєш, те, що ти сказала...
Ти читала "Ідіота"?
Ідіота?
Якщо тобі сподобалися "Записки із підземелля", то сподобається й "Ідіот".
Добре. Дякую за пораду.
Ідіот.
- Я закохався в Ліббетс Кейсі. - О, припини.
Вона багатеньке дівчисько. Подивися на її джинси і хутро.
Ну, і все інше.
Її мама, вітчим і зведені сестри їдуть у Швейцарію кататися на лижах на День подяки...
а її не кличуть.
- Звідки ти знаєш усе це? - Минулого року так було.
Це у них, типу, традиція.
У них шикарна квартира в центрі Нью-Йорка...
і вона нудиться там сама з пачкою готівки.
Думаєш, Френсіс мене випередить?
Оскільки він спить із кожною дівчиною, до якої ти проявляєш інтерес...
то чому б тобі не тримати в секреті від нього твоє захоплення Ліббетс?
Ти вже йому сказав.
Ти міняв воду в кальяні з учорашнього вечора?
Вода - як ти її називаєш - це спеціальна суміш амаретто і бренді...
у правильному співвідношенні для хімічної взаємодії...
з останньою дорогоцінною тайською паличкою.
Не марнуйте, гуру Гуд! 20 за пакетик!
Я от думав, Френсісе.
Ти зіпсований наркотиками, елітний фрік.
І коли почнеться революція...
я не хочу, щоб мене разом із тобою поставили до стінки і розстріляли...
бо ти, чортяко, дозрів до політичної перекваліфікації.
- Розумієш? Типу, в польових умовах. - Дозволь дещо тобі прояснити.
Ми з тобою існуємо по різні боки великого екзистенційного поділу...
тобто з одного боку твоя жалюгідна незайманість...
а з іншого - мої незліченні сексуальні подвиги.
Ти просто заздриш.
Гуд. До телефону.
І не забувай, що твої ерогенні зони стимулює така потужна трава...
будь пильним, бо ти грьобаний зануда, коли обдовбаний.
Не тринди, лайдак.
- Алло? - Пол?
- О. Привіт, тату. - Привіт, хлопче.
Як справи? У тебе все добре?
- Так. Порядок. - Ну, добре.
Е, ну, я чекаю підтвердження, що ти будеш о 4:40 у середу, так?
Я приїду в четвер.
Ну, не можна приїжджати в четвер, Пол, бо у четвер уже День подяки.
Але єдиний запис, який викрили...
Ну, в цьому вся суть Дня подяки, Пол.
Ви із сестрою будете хандрити в будинку...
а ми з мамою радо чекатимемо...
що ви ще щось схом'ячите...
коли розгребете волосся на обличчях.
- Вір чи ні, нам це справді подобається. - Добре, добре, тату.
- Гаразд. Дякую, хлопче. Зачекай хвилину. - По-перше, розслідування буде дуже пильне.
Венді, не хочеш привітатися з братом?
- А по-друге, якщо було якесь військове втручання... - Венді, іди сюди!
нам для початку потрібні факти.
Як я сказав на останній прес-конференції 29 серпня...
- Чарлз. - Чарлз, ви не чіпали моє лайно?
Чи утрималися ви від спокуси перетнути священні межі моєї кімнати?
Я не чіпала твоє ла... майно.
- Ти це дивишся? - Дивлюся що?
Ніксона, дурню. Це неймовірно. Його треба застрелити.
Гей. Будь ласка, уникайте теми політичного вбивства.
Він брехун. Дін доповідав йому 21 березня про Кальмбаха і Ганта...
усе про виплати Вотергейтським злодюгам.
То скажи мені, де так звана Доповідь Діна.
- Але ти не можеш. Бо її не існує. - Саме так. Захист відпочиває.
- Хочеш іще? - Ні, дякую.
- Нам треба іти. - Ясно.
І єдина особа знає, що коли плівку 24 березня...
Чарлз? Чарлз, вгамуйся. Я не в курсі.
Дійде до того, що в усій країні пануватиме анархія.
- А Симбіоністська армія звільнення... - Вечеря на столі.
Ми будемо у Карверів. Номер ти знаєш.
- Привіт, Пол! - Привіт.
Здоров. Що ти хотів би, коли приїдеш?
Що приготувати чи купити?
- Нічого. - Ні? З тобою усе гаразд?
- Так, усе добре. - Так? Добре. Гаразд.
До наступного тижня. Я тебе люблю.
- Гмм... - Я теж.
Гаразд. Бувай.
- Добре, Венді. Ми скоро будемо. - Щоб до 10:00 була в ліжку.
Не забудьте, юна леді.
До речі, я маю звичку...
якщо не дуже стомлений...
надиктовувати свої спогади про день.
Мені здається, що врешті-решт це буде досить точна історія.
Собака стрибає на барний стілець, і він каже: “Гаразд”.
Це було вигідно для Американської спілки громадянських свобод.
Гаррі Рімз сам там був.
Чоловік з... з Глибокої Глотки.
- Саме так. - Класика.
- Щось про фонд захисту Першої поправки. - - Тед узяв мене подивитися.
- Вибачте. - О, Тед, як романтично.
- Гмм.
- Маю визнати, кіно мені не дуже. - Це добре, синку.
Але побути в кінотеатрі в оточенні цих хтивих юнаків із коледжу і збоченців...
- Тобто ніби щось у повітрі витало. - О!
- О, вибач! Господи! - Нічого, любий.
- О, мені дуже шкода - Ні, ні, ні. Но проблемо, Майкі.
- Не переймайся. - Не страшно, Майкі.
Постав вино. Просто постав вино на стіл.
- Іди на кухню. - Усе гаразд. Порядок.
- Добре, Майкі.. - Сенді, допоможи своєму братові, гаразд?
Це... Дрібниці.
Усе добре. Дякую.
- Тобі допомогти? - Ми змінили групу взаємопідтримки пар.
Тепер ми у якійсь геріатричній групі.
Хоча мушу зазначити, там є люди, які досі шукають пару.
Ви ходите до доктора Пасм'є?
О, взагалі-то Бен вирішив, що... Ну, тобто ми обоє вирішили...
Я просто... просто не розумію, що їх туди штовхає.
Ну, як Тед казав, люди туди приходять...
і починають морочитися цим психоаналізом -
Саме так. А потім приходять додому і миряться.
Але ми з Еленою, ми не...
ми не займаємося цією історіонікою.
Чи не єдина велика сварка між нами сталася, коли...
ми вирішували іти чи не йти на терапію для пар.
Схоже, ти переміг.
- О, будь ласка, не треба. - Мені не важко.
Я наполягаю.
Не чіпай їх.
О.
Справді, усе гаразд.
Звичайно.
Тільки подумати, вони зустрілися на вечірці "ключів".
- Вечірка ключів?
О, ну, це каліфорнійська фіча.
Її гівняний чоловік потягнув її на таку вечірку, коли вони були в Л.А. Вона дуже не хотіла.
Ну, коли чоловіки на початку вечірки кладуть ключі від машини у вазу...
а наприкінці вечора жінки їх забирають.
Хто чиї ключі візьме, з тим і піде додому.
Так чи інакше, там вона зустріла цього Рода, чи як там його звати.
Він кинув свою дружину, вона переїжджає в Каліфорнію...
а Ірвін лишився ні з чим.
- Отака іронія долі. - Іронія?
Ну... Так, іронія.
Його звати Род.
Та облиш. Він прищавий, великий і хворий.
Та нізащо.
Курва. Це мої батьки.
Він такий грубий.
Я так і знав. Дивися.
- Тату, припини! - Лягай спати, юна леді. Без відмовок.
Фашист.
Якби я був фашистом, я б уже давно відправив тебе в одну із тих південних військових академій.
А тепер спати!
Гей...
Гей, мала.
Солодких снів, ага?
Добраніч, тату.
Бен.
...скоротити валютну позицію...
особливо протягом періоду інфляції.
- Елена? Елена Гуд, я не помилився? - Так?
Преподобний Едвардс. Філіп Едвардз. Ви кілька разів приходили до нашої конгрегації.
О, так. Я, гм... Я перестала ходити, бо...
О, не треба виправдовуватися. Ми не для всіх, я розумію.
Але якийсь час я думав, що ви, можливо...
Ну, мені здавалося, що ви не сприймали те, що ми робимо, як сміховинне...
як деякі з ваших сусідів.
Ні. Ні, я зовсім так не думала. Я...
Можливо, ви знаходите у книжках те, щ я намагаюся знайти в людях.
Це звучить трохи образливо.
Ой. Вибачте. Я зовсім не це мав на увазі.
Можливо, я хотів вас спровокувати.
Вона повна молода республіканка.
Вона сказала, що ти лизала члена Дейва Брустера у туалеті на третьому поверсі.
Вона бреше. Хай мені заплатять, я не торкнуся члена Дейва Брустера.
То, мабуть, говорять про В. Д., про те, як він їй засадив.
Що він таки зробив.
Ну, Донна казала, що її брат і його тупі дружки говорили...
Ну ж бо!
Виходь. Ну ж бо!
- Майкі! - Гей, старий!
Торчок!
- Давай. Граємо. - Схопив, спіймав!
Я припускаю, що моя нерішучість пов'язана із груповим аспектом.
Мені ніколи не подобалося бути частиною групи.
Хоча я досі вважаю себе дещо релігійною особою.
Ну, я, звичайно, лещу собі, що наша церква не те,
що більшість людей називають “організованою релігією”.
Часом саме дезорганізація звільняє людину.
Звичайно, моя релігійна діяльність відбувається у терапевтичному середовищі...
у малих групах і з парами...
і, е, сам на сам.
Моя донька.
Я багато років не сідала на велосипед.
А коли ви востаннє їздили на велосипеді?
Кажуть, що ніколи не розучишся.
- Привіт, Венді. - Привіт, Сенді.
- Тебе шукав Майкі. - Справді? Гаразд.
Побачимося.
Хочеш гумку?
- Devil Dog? - Жуйка.
Ти казав Сенді?
Казав Сенді що?
Ти теж йому не казала, так?
Ми займалися гольфом. Знаєш, гольф для мене це насолода.
І я був у команді з гольфу ще в коледжі...
Тому мені видається, що це мені вдається добре.
У мене це виходило.
Але останніми днями гольф для мене...
це як сапати чи орати.
Як робота на фермі.
А Джордж Клер очевидно за ці два роки, що він у фірмі,
він, певно, бере таємні уроки у якогось професійного гольфіста.
І я певен, весь його чистий прибуток...
іде на те, щоб принизити мене на полі для гольфу.
І він базікає увесь час...
між цими нещасними 18-ма лунками.
- Бен. - ...на теми, що стосуються мого відділу.
- Бен. - Так?
Мені з тобою нудно.
У мене є чоловік.
Мені не дуже хочеться вислуховувати таке іще від когось.
Тут ти маєш рацію. Саме так.
Ми коханці. Правильно.
Відверто сексуальні стосунки.
Твої потреби, мої потреби. Ти цілком права.
Тобі краще одягтися. Хлопці скоро повернуться додому.
Ясно.
- Привіт, мам. - Привіт, Венді.
Знаєш, коли я була у місті, я бачила тебе на велосипеді.
- З Майкі? - З ким?
- Ні з ким. - Майкі Карвером?
О, ми просто каталися.
Ну, ти виглядала дуже вільною, коли я тебе бачила.
Так ніби я побачила себе у дитинстві.
Було у цьому щось сокровенне.
Мам?
- З тобою усе гаразд? - Звичайно, Венді. Вибач.
Ти, мабуть, подумала, що мене можна відправляти у Silver Meadows.
- Ти не психопатка. - Люди в Silver Meadows не психопати.
Знаю, вони багаті наркомани і знаментиості.
Мені треба гроші в школу за форму для гри в оркестрі.
Я думала, ти кинула оркестр. Я давно не чула, як ти практикуєшся.
Ну, так, та мені й не треба практикуватися.
Усе одно я граю лише кілька нот, тому я вирішила лишитися.
Ну, думаю ми з татом будемо раді послухати, що ти граєш найближчим часом.
Може, після обіду?
Галфорди знову запросили нас цього року.
Ти хочеш піти?
- Гмм. А ти як думаєш? - Ну, це вже традиція.
Я... е, я піду спати.
- Так рано? - Угу. Важкий день. Добраніч.
У тебе новий крем після гоління?
Е, так. Мускус чи щось таке.
- Подобається? - Ага.
- Добраніч. - Добраніч.
- Гей, Майкі? - Так.
- Геометрія? - Звичайно. Що завгодно, тільки не англійська.
Як так вийшло, що у тебе так добре виходить математика, але не англійська?
У мене не так і добре з математикою. Тільки з геометрією.
Це ніби, знаєш, коли тобі кажуть “два у квадраті”...
ти думаєш, це означає “двічі по два буде чотири”?
Але насправді мають на увазі квадрат.
Мова про простір. Не про числа. Простір.
І це ідеальний простір, але тільки в твоїй голові...
бо не можна зобразити ідеальний квадрат у матеріальному світі.
Але в своїй уяві ти можеш мати ідеальний простір.
Розумієш?
Так.
Але мені просто треба допомогти із домашнім завданням.
Гей, хлопці. Я повернувся.
А тебе не було?
Так, Майкі. Так.
Я був у Г'юстоні, розробляв деякі гарні ідеї стосовно силікону.
Його роблять із піску.
Це напівпровідник.
Ну, як ви, хлопці? Як у школі?
Е, я не знаю.
Гадаю, що добре.
Угу.
Гаразд.
Добре з'їздив?
Ще б пак.
- Джим. - О.
- Господи. - Вибач.
Чорт, може, цю штуку треба поміняти на нормальне ліжко.
Просто будь спокійнішим.
Гаразд.
Ти нічого не помітила дивного за Майкі?
Дитина якась дивна сьогодні, га?
Сьогодні? Майкі від народження трохи не від світу сього.
Мабуть, буде схожим на мене, га?
“Молекули.
“Через молекули наші тіла пов'язані із зовнішнім світом.
“Наприклад, коли ви нюхаєте щось, коли відчуваєте запах...
“насправді цей запах -
“це частинка об'єкта що відірвалася від нього - молекула.
“Тому коли ви відчуваєте неприємний запах, ви ніби їсте джерело запаху.
“Саме тому не варто нюхати все підряд...
“бо ви ж не поїдаєте все, що вас оточує...
“бо у вигляді запаху річ проникає всередину вас.
“Тому коли наступного разу підете у туалет після когось...
пам'ятайте, які молекули ви насправді поїдаєте”.
Місіс Гуд. Місіс Гуд. Ви нічого не забули?
- Ні. А що? - Е, чому б нам не повернутись?
Я подумав, може, ви щось забули.
Коли опиняєшся у негативній зоні...
як часто траплялося із Фантастичною Четвіркою...
звичайні буденні явища стають зворотніми.
Навіть Невидима дівчинка стає видимою...
отож, вона втрачає останні краплі своєї сили.
Мені здається, що усі існують частково на рівні негативної зони,
деякі люди більше, ніж інші.
У житті це ніби ти занурюєшся і випірнуєш...
з того місця, де все виходить зовсім не так.
Але для деяких людей є у Негативій зоні щось таке, що притягує їх туди...
і, врешті, вони не покидають її.
Сенді! Чи ти недоумкуватий?!
Ти цією фігнею міг поранитися!
Гей...
Гей.
Я заберу це.
Ти не скажеш татові, добре?
Яке це має значення?
Що це?
Ну, це батіг.
Той що мені дядько Френк привіз із Мексики.
Він не напханий вибухівкою, ні?
Ні.
Пограйся з батогом.
Ви ж їм відмовили, так?
Ну, вони мені не подобалися.
А чи не тому ви їм відмовили...
що всі ці люди хотіли мати дім?
- Привіт, Венді. - Вітаю, місіс Карвер.
Майкі, ти чув вибухи із двору?
Сер, я дуже хочу дітей.
- Я не знаю. - Ти знаєш, що твій брат зробив?
- ... тому що ви думали... - Я не знаю.
що у нього є таємний намір не мати дітей?
Це неправда! Я хочу... Ні, сер.
Я дуже хочу дітей, і Білл теж.
В минулому ви ходили до гінеколога...
щоб з'ясувати, чому ви не можете мати дітей.
Так, я ходила до лікаря.
- Як звали лікаря? - Доктор Морріс.
Тоді як вийшло, що ви пішли до іншого лікаря і отримали рецепт.
- Це неправда? - Ні, сер, це неправда.
- Вибачте. Дітлахи, хіба вам нічого не задавали додому? - День подяки.
Мадам, якщо ви це заперечуєте, в залі суду є свідок, аптекар.
Стежте за собою. Ви під присягою.
Гаразд! Я зробила це! Це злочин?
Не дивно, що поліція не може виявити, як банда транспортує товар.
Вони використовують молоковози.
Вони рушають. Поверни сканер і їдь за вантажівкою.
О. Після тебе.
Ну, ти можеш...
Гей, Сенді, що ти там підривав? Твоя мама вся на нервах.
- Усі мої моделі літаків. - Ті, які ти сам склав?
Так. Вони застаріли.
Все одно вони не літали.
Мені подарують літак із дистанційним керуванням на Різдво.
Я напхаю в нього M-80, направлю його в клас місіс Берджес і підірву.
Ну, я хочу в туалет.
Я покажу тобі своє, якщо ти мені покажеш своє.
Тут повно жучків.
- Тут не можна нічого передавати. - Ні, бо вони нас виявлять.
Чого ти хочеш? Чого ти хочеш?
Геть звідси!
Забирайся!
Венді.
Тіло людини - це її храм.
Це тіло - це твоє перше і останнє володіння.
Як твої батьки уже, мабуть, тобі казали...
в юності наші тіла нам зраджують...
саме тому в Самоа та в інших народів на шляху до розвитку...
підлітків відправляють у ліси без зброї...
і вони не повертаються, поки чогось не навчаться.
Розумієш?
Я ніколи не захочу тебе бачити.
Тоді чому їдеш за мною?
Елено? Можеш мені допомогти?
Ой!
Намагаюся розморозити індичку на завтра.
От. Тримаєш?
Є за що вхопитись?
Ой!
Вибач.
Ось.
У тебе все гаразд?
Звичайно, я...
Ти не забув купити соус із журавлини?
Е, так. Так.
Бо він тобі подобається на сендвічах з індичкою.
Так.
Я...
Ти... Ти...
Я... я подумав... е...
- Елена, знаєш... - Бен.
- Я подумала... - Бен, може, не треба зараз говорити.
Якщо зараз почнеш говорити, то...
Їду забрати Пола на вокзал. Хочеш зі мною?
- Ні. - А що ти хочеш?
Нічого.
Добре доїхав?
Ну, як тобі в школі?
Добре.
- Заняття? - Добре.
- Оцінки? - Хороші.
Нікого особливого? Ну, знаєш...
Нє-а.
Ну, радий тебе бачити.
Ми скучали без тебе в домі.
Але це... це... Сейнт Пітерз, це вершина, так?
О, так.
Знаєш, Пол, я подумав, що зараз саме час...
трохи поговорити...
про... е...
- Ну... - Про...
Е, ну, про все. Е, факти життя...
Ну, відбуваються речі, до яких ти вже дозрів.
“Речі”.
Ну...
речі, які відбуваються між...
Ну, е...
на фронті самоексплуатації.
І це важливо.
Е, я не думаю, що це рекомендовано робити в душі.
Це марна втрата води і електрики...
хоч ми розуміємо, що ти там усе одно це робитимеш.
І, е, не на білизну.
Ну, е, в усякому разі...
якщо тебе щось хвилює, просто запитай, е...
ми це обговоримо.
Тату, знаєш, мені 16.
Ну, тим більше це причина для такої щиросердної розмови.
- Е... - Привіт!
Пол, я хотів би тебе...
просити зробити мені ласку і вдати, що цієї розмови не було. Гаразд?
- Звичайно, тату. - Дякую.
- Привіт! - Вітаю.
Як справи?
- Здрастуй, Чарлз.
Вітання, Чарлз.
Як цими днями функціонуть батьківські одиниці?
Тато виконує функцію спілкування з людьми. Мама в основному мовчить.
Не знаю. Тато виглядає трохи дивним. Знаєш? Нервовим?
Так. То він чекає, поки мама нарешті відкриє рота.
Чи думаєш, що вони рухаться до смітника історії?
До розлучення?
Ну, вони покинули ходити на терапію для пар.
Це добре чи погано?
Чи можу я скористатися твоїм телефонним апаратом?
Чому б тобі не телефонувати з того, що внизу?
Я дзвоню особі, Чарлз, у Нью-Йорку...
щоб підтвердити соціальний контакт у п'ятницю ввечері.
Мені можна з тобою?
Це зустріч сам на сам.
- З ким? - Її звати Ліббетс.
Ліббетс? Що ще за ім'я таке, Ліббетс?
- Це моя платівка?
- Так, але...
Ти чіпала моє лайно, Чарлз.
Ну, чудово, що ми можемо бути всі разом.
На цей День подяки без крику, без істерики...
особливо коли тут немає вашого дідуся...
хоча ми всі за ним скучаємо.
Тому зробімо все як слід. Венді, чому б тобі не прочитати вдячну молитву?
Ти ж любила її читати. Пам'ятаєш?
Дорогий Боже, дякую Тобі за цей День подяки...
і за всі матеріальні цінності, що ми маємо і якими насолоджуємося...
і за те що дозволив нам, білим людям, вбивати індіанців і відбирати їх племінні землі...
- і нажиратися як свиням... - Добре. Добре.
Хоч дітей у Азії вбивать напалмом...
Господи! Досить! Годі!
- Пол, рулета? - Дякую.
- Можна мені підливки? - Угу.
Дякую.
У тебе є?
Трохи.
Знаєш, здається Елена щось підозрює.
Може, це й на краще. Знаєш?
Учора за вечерею вона...
Вона нічого не сказала.
Вона з тобою не поводилася кумедно?
Ну, ти нічого не помітила?
- Чи я нічого не помітила? - Угу.
Я з нею не одружена, Бенжаміне.
Мені здається, у тебе краща точка огляду.
Так, але останнім часом я багато працював...
Ні, це не те... Я...
Здається, ми ось-ось... скажемо щось одне одному.
Скажемо щось одне одному.
Ось-ось.
Я повернуся.
- Чого? - Контрацепція.
Добре. Ясно.
Джейні?
Нікого немає.
Тобто ми могли б просто подивитися телевізор.
Може, подуріємо.
Розумієш, про що я? Тільки якщо ти хочеш.
Я не знаю.
Чому ти це зробила із Сенді?
Не знаю.
Він тобі подобається?
Він обожнює тебе.
Що це?
- Ого! - Венді.
Я не зніматиму штани.
Я токатимуся його, але не більше.
- Коли світи зіткнуться. - Що?
Фільм о 4:30. Коли світи зіткнуться.
Що ви, діти, тут у біса робите?
А ти як думаєш, тату?
Як я думаю?
Я думаю, ви, мабуть... мацаєте одне одного.
Я, е, думаю, ти мацаєш того зірвиголову, того придурка...
і я думаю, він хоче залізти тобі в штани!
І я думаю, що ти в 14 років хочеш попрощатися із дівоцтвом.
- Гей, постривайте, містере Гуд. - Майкі, не кажи мені ні слова.
Я не хочу нічого чути.
Ми дуже скоро обговоримо це із твоїми батьками.
Юна леді.
- Ти до мене, тату? - А до кого ж іще?
І зніми ту штуку!
Тоді облиш вдавати суворого татка.
Зараз мене не цікавлять ваші в'їдливі зауваження, юна леді.
Ходімо. Зараз же! Поговоримо дорогою додому.
Послухай, дитино, не переймайся.
Я насправді не так і гніваюся.
Просто я не впевнений, що він тобі підходить.
Га?
Просто пізніше...
коли будеш старша, ти відчуватимеш...
чи підходить він тобі чи ні.
А іноді це...
просто того не варто.
Пальчики змерзли?
Іди. Я тебе понесу.
Гей, мені вдягатися до Галфордів зараз чи...
- Дай мені... - Тобі вирішувати.
Я б хотіла прийти раніше і піти одразу ж.
Твоя позиція зрозуміла.
- Гей, ти чудово виглядаєш. - Дякую.
То де ви обоє були?
Ніколи не здогадаєшся, де я її знайшов.
Ти її знайшов?
У підвалі Джейні і Джима...
з тим дивакуватим Майкі.
Навіть телевізор не ввімкнули.
Лежали на підлозі, а в нього ще й штани розстебнуті...
хоча, дякувати Богу, вона була ще одягнена.
Ну, я на нього не гримав.
І ми з Венді спокійно дійшли додому.
То що ж ти робив у підвалі Карверів?
Зайшов занести кавову чашку. Джим залишив її минулого разу.
Вона була в машині. Ти тоді якраз читала.
- Та і я хотів пройтися, подихати повітрям. - О, так, так. Чашка з вусами.
- Та що лишилася в машині. - Так. Та.
Та.
- Побачимося! - Нікуди не вляпайся.
- Ти приїдеш поїздом о 10:30? - 11:30.
- Пол. - Та дай хлопцеві розважитися.
Як же звати цю дівчину з крутою нью-йоркською квартирою?
Ліббетс. Ліббетс Кейсі.
Ліббетс? Що ще за ім'я таке?
Візьмеш таксі від вокзалу. Кажуть, буде буря.
Добре. Бувайте.
Бувай.
Слідство у світі у четвер.
І на цьому ми завершуємо висвітлювати Вотергейтський скандал.
З інших новин...
Кілька легких снігопадів, які скоро перейдуть в дощ...
якщо дощ не стане сильнішим цієї ночі...
що супроводжуватиметься зниженням температури...
аж до замерзання опівночі.
Водіям слід бути пильними.
На дорогах буде дуже слизько.
- Попереджають про дуже погану погоду. - Що на десерт?
- Придумай собі щось. - А експерти нічого не порадять?
Можливі затопленя на півдні Коннектикуту та узбережжі Джерсі.
Глянемо на нашу карту погоди,
щоб побачити деталі.
Смуга злив, зараз розташована у центрі Нью-Джерсі тепер рухається до нас...
і очікується на нашій території десь через годину.
Послухай, е...
Не починай.
- Ти... Ти... Ти думаєш, що я... - Поняття не маю.
Ну, про що ти думаєш? Тобто ти...
З цього не вийде приємного вечора, якщо це те, чого ти прагнеш.
Я не хочу про це говорити.
Дурна чашка з вусами.
- Ти про що? - Не корч дурня.
Я знаю, що ти думаєш, що я дурна. Ти думаєш, я така дурна...
що тепер ти хочеш, щоб тебе побачили із твоєю дурною дружиною на посиденьках за коктейлем.
І ти хочеш, щоб я тиснула руки твоїм друзям і вела бесіду...
і ти не збираєшся виявити мені шану і поговорити про це чесно.
Ти не знаєш, як я почуваюся.
Я не...
Технічно це не те, про що ти думаєш, Елено.
Будь ласка, май пристойність не казати мені, що я думаю.
О, Бен! Елена! Чудово.
- Чудово. Заходьте. - Дякую. Раді вас бачити.
- Ой, тільки у мене помада... - Нічого страшного.
- Ми теж раді вас бачити. - Ах.
Бажаєте зіграти?
Цьогорічна новинка.
Звичайно, це цілком добровільно.
Якщо хочете, можете залишити пальта у бібліотеці.
От дідько. Гм, я залишила, гм...
- О, ти... - У машині.
- О. - Так.
О. Гаразд.
Ми, е... Ми зараз повернемося.
Добре.
О, Роб. Фаршировані томати.
Це не найкращий момент для цього.
Знаю. Знаю.
- Я й не уявляв. - Що це буде вечірка з ключами?
Так. Ну, нам можна вигадати якусь відмовку.
Вечірка з ключами.
Ти бачила, яка повна була та ваза?
Ну?
Я думаю, раз ми тут, ми не зобов'язані лишатися. Ми, е...
просто покажемося і поїдемо додому.
У тебе є позначка.
От що я думаю.
Якщо хочеш знати правду, то у тебе на ключах позначка.
І ти збираєшся покласти їх у вазу, щоб Джейні їх знайшла.
А тоді, коли я повернуся додому, я знайду там вас обох...
і Венді вас чутиме, і Пол повернеться і почує вас.
- І я вас спіймаю на гарячому. От що я думаю. - Елено.
Ти ж цього не думаєш. Немає ніякої змови.
Чесно кажучи, я...
Мені це неприємно.
Я просто...
Я не знаю.
Ну, я дуже рада почути це зізнання.
Елено, ти просто заводишся, щоб завестися.
Просто ходімо уперед до цього фіаско.
Якщо це те, чого ти хочеш. Просто ходімо.
Мені краще говорити будь із ким, крім тебе.
Боже, він викреслив її з заповіту, а тепер її адвокати, е...
- Це тривало роками... Її адвокати... - О, Дот.
- Бен. - Привіт, Джек.
- Як справи? Ти промок до кісток. - Радий тебе бачити.
- Ну... - Пекельний сьогодні вечір. Ти знаєш мою дружину, Ронні.
- Так, приємно зустрітися. Просто я збираюся іти... - Привіт, Бенджі.
- Здоров, Марку. Як справи? - Радий тебе бачити.
Чудово, що зустрілися. Ой, мені дуже шкода.
Вибачте. Привіт, Мод. Як справи?
- Ну, ну, ну. Бен. - Пірс, як справи?
- То я Елену бачив? - Е, вона тут, так. Зараз піду принесу випити.
- Перепрошую. - Бенджі.
Клер. Джордж Клер. Якого біса ти робиш у Нью-Кенеен?
Ну, це все дуже кумедно.
Я говорив із деякими інвесторами...
невелика, е, справа, ну, розумієш, між нами кажучи...
- О. - Стосується схеми виробництва нової упаковки зі пінополістиролу.
Ці маленькі, е-е, арахісоподібні штуки...
справді захищають предмет від ударів під час транспортування.
Це диво. Так чи інакше, виходить...
що геній, на якому тримається весь проект, це твій сусід, Джим Карвер.
Як тобі це?
Ну, схоже на збіг один-із-мільйона, правда ж?
Справжній мрійник наш Джим Карвер, еге?
Ага. Послухай, піду допоможу із закусками.
Гаразд. Побачимося у понеділок зранку.
Скажи, а де дружина?
Е, на Род-Айленді зі своїми старими. Я сьогодні вільна людина.
Як справи?
О, Боже, Бенджі. Ну, ось і ти.
Саме так. Де ти в біса була?
Про що ти, Бенджі?
Джейні, не мороч мені голову.
Господи Боже.
Я чекав більше, ніж півгодини у самих трусах...
- Бен, Джейні. - О, привіт, Дороті, Тед.
Що це все означає? Що в біса сталося?
Я згадала про попередню домовленість.
- Що? - Послухай, Бенджаміне Гуде...
у мене були зобов'язання першочерговіші, ніж ти...
ще до того, як ти з'явився.
Тобто одна-дві непоганих зустрічі ще не означають, що...
Я тобі не іграшка.
Коли я згадала про деякі справи, які треба було зробити до вечірки...
я просто їх зробила, от і все.
Бо я хотіла їх зробити, перш ніж побачу Джиммі.
Джиммі?
Я не розумію, як це сприймати.
Ти про що? Я думав, ти і твій чоловік...
Бенджаміне, мені байдуже, як ти це сприйматимеш.
Вибач.
Я просто не можу повірити, що ти така...
Ми наближаємося до кінцевої зупинки, Grand Central Station.
Гренд сентрал стейшн.
Чудово. Ми чекали.
Ми?
Гуд, тобі треба це прочитати. Ніксон, наш лідер.
Все, що ти маєш знати про муки нашого життя.
- Подивися, що за промови у цих інформаторів. - Френсіс.
Ти ж усе одно ні на що не вплинеш.
- Таємне стане явним, крихітко. - Може, це і схоже на звичайний дощ, але не обманюйся, Ден.
Коли це падає на землю, то одразу ж перетворюється...
на тверду, блискучу і слизьку штуку...
Сильний дощ і дощ зі снігом.
Чудово.
Гей там, юний лицарю. Ти не міг би ще принести випити?
Не міг би ти підвестися і принести ще напою?
- Га? - Волога. Волога.
Чорт.
Може, поклади щось на мою куртку.
Так.
Френкі відкриє свою зубами.
Гей, та це круто.
Прощайте, пломби.
О, старий. Усе замерзне, знаєш? Такий сракопад.
Так. Пол, ти нормально доберешся додому?
- Так.
...більш-менш прийняв пропозицію асистувати хірургу...
який асистував хірургу, що проводив операцію.
Елена?
Преподобний Едвардс.
Може, вам буде до душі називати мене Філіпом.
Ви тут. Я трохи здивована.
Іноді пастухові потрібне товариство овець.
Я дуже постараюся не зрозуміти, що ховається за цими словами.
- Пробачте мені.
Сподіваюся, то були не мої ключі.
Еврика.
Валіум. Секонал.
Знеболююче?
Френсіс Дейвенпорт IV, сьогодні...
ти спиш сном праведника.
А куди зникла прекрасна діва?
О, в один з 20 інших туалетів, які в них тут є.
Спробуй. Не для слабаків.
Фармацевтика! Ти бог.
О, так, так. Одну тобі... одну мені.
А мені не буде цукерочки?
Чудесно. Юний гуру веселощів, пригостіть господиню.
Гм... Ну, я не... Я не...
- Що це? - Ну ж бо, Полі. Ділися багатством.
- Тобти ти ж усе одно свиснув його з маминої схованки. - Подивимося.
Ліббетс, не варто тобі змішувати. Ну, з пивом.
Піду покладу їх назад.
Припини, Полі. Гей, глянь, вони прострочені уже 5 місяців.
Думаєш, чим давніші, тим кращі?
Може, тобі варто випити тільки половинку.
Дякую за пораду, татку.
Красота.
- Бенджі. - Привіт.
Не відчуваєш болю.
Як каже індійське прислів'я: “Біль - це тільки думка”.
Гей, поглянь. Марія Конрад привела свого сина.
Хотів би я, щоб хтось із цієї банди приводив доньок.
Дякую, Браяне.
- Резиденція Гудів. - Твої батьки на тій вечірці?
Так. А твої?
Ти вскочила в халепу?
Не знаю. Ще важко сказати.
Вибач, якщо це через мене.
Так.
- Люди спричиняють забруднення. - Піду подивлюся на крижану бурю.
- Люди можуть його зупинити. - Хочеш зі мною?
Можливо. Не знаю.
Ти куди?
- Надвір. - Замерзає.
Так.
Тоді чому ти йдеш?
Коли замерзає, гадаю, молекули не рухаються.
Тому коли дихаєш, у повітрі немає нічого...
що ти міг би втягнути у своє тіло.
Молекули зупинилися.
Усе чисте.
Коли ставиш собі це запитання, “Що є 'є'?” і...
О, чекай. Це... те тренування коли не дозволяють виходити в туалет.
То була складна частина, але я справився.
- Нога.
Нога.
Кусачки для педикюру.
Здається, він просто виснажився від тестів і всякого такого.
Так.
- Знаєш, Ліббетс...
Я справді відчуваю...
знаєш, типу, справжній зв'язок із тобою.
Так.
- Ти навіть по-справжньому мене не знаєш. - Звичайно, знаю.
Типу, твою ауру.
Моє що?
Вона, ну, дуже позитивна.
І, е...
Я відчуваю...
справді особливі почуття до тебе.
У мене теж до тебе особливі почуття...
бо я...
Особливі.
- Справді? - Так.
Для мене ти просто як...
Я відчуваю, ніби ти мій...
Ти просто як...
- Брат. - Брат.
- Ну, не в тебе самої такі почуття. - Так.
Так.
Саме так. Класно.
Гмм...
Ну, тоді, може, приймемо разом ванну?
Ти кумедний.
Ванну.
Як... Як брат і сестра.
О, старий.
- Я така спустошена.
Агов?
Венді?
Сенді, ти до смерті мене налякав.
Що ти робиш?
Просто вирішила зайти.
Майка немає.
Думаю, він пішов на Срібні Луки...
подивитися, чи тебе там немає.
Так.
- О. - Гмм.
Доброї ночі.
Гаразд, народ. Тепер перед нами стоїть невелике завдання.
Отже, усі, хто хотів би залишитися, будь ласка, зберіться у вітальні.
Тук-тук.
Гаразд. Ваза у мене.
Починаємо зараз, тому ніхто нікуди не йде.
Я звертаюся до тебе, Фред.
- О Боже!.. ой! - Ні, ні.
Їдемо чи лишаємося?
Ніхто нікуди не йде.
О!
Нікуди не йдіть.
Марк? Марку, ти куди?
Подивися на цього. Він мав би говорити різні фрази...
але він, схоже, зламаний.
Рятуйте! Рятуйте! Передайте це повідомлення на базу!
Те ж саме знову і знову.
Сьогодні дуже похолодає.
Може, навіть електрику відключать.
Рятуйте! Рятуйте! Передайте це повідомлення на базу!
У вас вдома є свічки?
Я знаю, де свічки.
А я знаю всі аварійні виходи на цьому поверсі.
Цей вузол називається "зашморг повішеного".
Давай повісимо його.
Він мертвий.
Якби не було дощу, ми б могли його винести і підірвати.
Він би не вибухнув. Він би скалічився чи перекрутився.
Ну, здається, хтось показує нам свій срам.
В'єтнамський комуняка.
Він залишив його в джунглях.
Можна мені залізти в твоє ліжко... з тобою?
Ну?
Яким буде порядок?
Алфавітний? У порядку появи?
Гандикап у гольфі.
Найнижчий гандикап робить честь.
Тоді то буде Бенджі.
Леді, а хіба вибирати не вам?
Нам. По черзі.
От чорт, тоді я перша.
Гаразд, гаразд.
От і все.
І переможець?
Приємно провести час.
- Забирай її, мачо. - Чудово.
Доброї ночі.
Хай щастить.
- Добре, ось вона. - Обережно на дорозі.
Добре, Пеммі.
Хочеш випити?
- Водка? - Ніколи не пробував?
Спробуй ще.
Тепло.
Ще?
Під ковдру?
- Знімай їх.
У тебе колись були нічні виверження?
Га?
Це коли ти прокидаєшся у такій липкій речовині...
після сексуальних снів.
Тобі про це ще не говорили?
На якій ти планеті живеш?
Я люблю тебе.
Це добре.
Ти п'яний?
Я не знаю.
Звідки мені знати?
Я теж не знаю.
Думаю, має паморочитися голова.
Здається, не паморочиться.
І як ти здогадалася?
- Доброї ночі, Джордж. - Ходімо.
Доброї ночі, джентльмени.
- Доброї ночі, Джордж. - Леді, доброї ночі.
- Доброї ночі. - Солодких снів, Джордже.
О, мій чоловік. Це ж не проти правил?
- Спробуй ще раз. - Ні.
- Ні, ні, це... - Ні, дякую.
- Це добре. - Ходімо, люба. То було легко.
Підходимо до фінішу.
Гей...
Ні, ні, ні.
Бен!
- Гей, гей. Усе гаразд? - Боже, ти мене налякав.
З ним усе гаразд.
З ним усе буде гаразд. Ну ж бо.
Ти в порядку?
Бен?
Вибачте.
Пробачте.
Я, е... Може, в туалет?
- Так, так. - Він прямо по коридору.
- Ходімо. - Угу.
Обіприся.
Затримайте поїзд!
Затримайте його!
- Обережно, сходинка. - Угу.
Ну, мушу сказати, що не йму віри, що ключі від моєї машини...
досі у тій вазі.
Не дуже безпечно лишати ключі від своєї машини де попало.
Дозволь мені.
Дякую, але...
О, я так не думаю.
Цей вечір був бентежним.
Ну, ще на вході було зрозуміло, що від цього нічого хорошого не могло вийти.
У моїй уяві все було якось інакше.
Взагалі-то я про все це й не думав.
Хочеш кави чи ще чогось?
Елено...
той факт, що ми сусіди...
близькі друзі...
ну, від цього все виглядає якось дивно...
ти так не думаєш?
Мій чоловік, мабуть, відключився в туалеті.
Чи щонайменше він на це сподівається.
Ми з ним одружені 17 років, і в мене немає намірів іти забирати його звідти.
Тому я от що пропоную...
оскільки твоя дружина пішла з хлопцем і оскільки ти тут сам...
Я пропоную, щоб ми з тобою вчинили розумно.
Посиділи б у теплі, провели б разом час. От і все.
Тільки не кажи, що я дуже забігаю вперед.
- Якщо ти не... - Чому б і ні. Поїхали.
Гаразд...
- Гей! - О, Джим! Тримайся за мене. Тримайся.
Може, не варто сідати за кермо.
Ми поїдемо. Я думаю, треба їхати.
Дякую.
Цю штуку треба довго розморожувати.
Ці сидіння відкидаються?
О!
О Боже.
Це було жахливо.
Справді жахливо. Мені дуже шкода, Елено.
Гм, послухай.
Зачекаєш хвилинку?
Мені, е... треба причепуритися.
Е, тільки хвилиночку. Я, е... Я зараз повернуся. Зачекаєш?
Звичайно.
Елена.
Бен, мене відвезуть додому.
Може, тобі варто переночувати тут на дивані.
- Я тебе відвезу. - Ні. Ні, Бен. Ні.
Тобі не можна сідати за кермо.
Поговоримо вранці, добре?
Поспиш тут, на дивані?
Я спробую...
Поговоримо вранці.
Чорт!
- Джим, припини. Припини! - Спокійніше. Спокійно.
Усе гаразд?
Так, так. Я в порядку.
Ух!
О, ні.
Якщо про це думати...
нелегко стриматися, щоб просто помандрувати із життя.
Це ніби хтось лишає відчиненими двері до іншого світу...
і якщо бути неуважним, то можеш запросто крізь них пройти...
і тоді ти помер.
Саме тому у снах ти ніби стоїш у дверях...
і померлі й новонароджені проходять повз тебе...
і зачіпаються об тебе, заходячи у світ і виходячи з нього вночі.
Ти крутишся, а вранці...
потрібно багато часу, щоб збагнути, що ти у цьому світі.
Так.
Телефон не працює.
Сподіваюся, труби...
Ого.
Чому б тобі не одягнути теплі шкарпетки
Е, і там є гумові чоботи у шафі в гостьовій кімнаті.
- Остання кімната внизу. - Дякую.
Одягайся.
Доброго ранку, леді та джентльмени.
Цей поїзд з Нью-Йорк Гренд Сентрал Стейшн продовжує рух.
Наступна зупинка - Нью-Кенеен, Коннектикут.
Нью-Кенеен, Коннектикут - наступна зупинка.
Джим! Джейні!
Бен.
Джим, він просто...
на Сілвер-лейн.
Думаю, це електролінія...
Майкі.
О, Майкі.
Бен.
переклад: Орися aka antusyrzhuk редагування: Сяник